RESUMÉ
Helle Anker. Fabian Christensen. Hans Pettersson.
Det er spektakulært, iscenesat, oplyst.
Hold kæft, mand.
- Hvad laver du her? - Besøger min kæreste.
- Hvordan gik det i København? - Godt, tak.
Vi skal lægge udbetaling på det der hus i dag!
Er det i dag?
I skal til Sverige og hente en taske.
- Bare sørg for at få det løst. - Det skal jeg nok, Freddie.
Far døde i morges. Nu er der kun os to, Saga.
Hold op med at følge efter mig.
Farvel, far.
Jeg håber, at jeg har kunnet vise jer
- at lykken faktisk er et valg.
- Skal jeg komme ind lidt? - Ja, kom ind.
- Hvad er det? - En efterforskning. En cold case.
Forsvundne personer.
Bare sæt dig ind.
Har jeg ikke set dig før? Jeg er rigtig god til ansigter.
AFSNIT 5
- Hvad, er du okay eller hvad? - Ja.
- Du siger ikke så meget. - Hvad tror de, jeg har gjort?
Hvad tror de, bilen har været indblandet i?
Jeg aner det ikke.
Du skal ikke være så bekymret. De har droppet det nu.
- Hvordan gik det til jobsamtalen? - Jeg har fået en tid til på tirsdag.
Jeg krydser fingre for dig. Sig til, hvis der er noget, vi skal kigge på.
- Hej, Lukas, der er telefon. - Hvem er det?
- Det ved jeg ikke.
Det er Lukas.
Hallo?
BROEN
Jeg aner ikke, hvem der har skudt mig.
Det er vel en eller anden tosse, går jeg ud fra.
- De skyder ikke med kikkertsigte. - Jeg troede, det var det, de gjorde.
Så er det tilfældige ofre. Du blev ringet op, så du var udvalgt.
- Har du andre forslag? - Saga Norén, Malmøs politi.
Jeg tænker krybskytte, militær, 'killbrothers'.
Ja, det kan vi godt. Om 45 minutter.
Kom nu.
Ved hun det godt? Din lille last.
Jeg fandt ud af, hvor jeg kender dig fra. Har du fortalt hende det?
- Hvad vil du? - Bare lade dig vide, hvad jeg ved.
Det kunne være, man fik brug for en tjeneste en dag.
- Det tror jeg godt, du kan glemme. - Det siger du jo.
Lars-Ove Abrahamssons søster er tilbage. Vi skal til Sverige.
God tur.
Vi kommer tilbage igen.
Den der efterforskning, du gav mig.
Den handler om en kvinde og to børn ved navn Sabroe. Er det familie?
Det er min kone og mine to døtre.
Jeg gik på arbejde en morgen for lidt over seks år siden.
Jeg sagde, "Farvel, vi ses i aften."
Da jeg kom tilbage igen, var de væk. Forsvundet.
- Var din kone deprimeret? - Nej.
Havde de grund til at flygte fra dig?
Mener du, om jeg slog dem?
- Jeg mener ikke noget. Jeg spurgte. - Nej, der var ikke nogen grund.
Der er ikke noget, der tyder på en forbrydelse.
Nej, de var bare væk.
Forandrer det noget? At det er min familie?
- Eller vil du stadigvæk hjælpe mig? - Ja, men ikke nu.
Margaretha Abrahamsson.
Saga Norén, Malmøs politi. Det er min kollega fra Københavns politi, Henrik Sabroe.
Vi vil tale om din bror.
- Hun er døv. - Ja tak, så meget forstod jeg også.
- Kan du også tegnsprog? - Ja, men ikke nok til en afhøring.
Tolken er på vej, så vi må vente.
Min bror og jeg så ikke hinanden.
Hvornår så du ham sidst?
Det er længe siden. 80'erne ... I 81 måske.
Du har slet ikke set din bror i 35 år?
- Nej. - Hvorfor? Hvad skete der?
Jeg fik børn.
Ved I slet ikke noget om ham?
At han måtte skrifte job hele tiden -
- og flyttede fra skole til skole?
Det var eleverne, der klagede.
Han blev anmeldt.
Men ja, det førte aldrig noget.
Seksuelt misbrug?
Ja, blandt andet. Han var syg.
Siger navnene Hans Pettersson og Helle Anker dig noget?
Nej.
Og ellers ved du ingenting om din bror?
Vi havde ikke kontakt med hinanden.
Det ... Jeg kan ikke hjælpe jer.
Karin. Hej.
- Jeg er på besøg. - Det ser jeg.
Vi var gift i 25 år. Han er far til mine børn.
Jeg har ret til at besøge ham.
Selvfølgelig har du det.
Men I er ikke gift længere, og jeg er ikke grunden til, at I blev skilt.
- Det tror jeg, hvad jeg vil, om. - Det tænkte jeg nok.
Men det bliver sådan her. Når jeg er her, er du her ikke.
Og jeg er her nu.
Så.
- Hvad er det? - Det ligner et brændemærke.
Saga, det er mig.
Hej. Kommer du nu?
Ja. Du kan have overset noget. I munden på ofrene.
- Henrik Sabroe, Københavns politi. - Hej.
- Jeg er i gang med det sidste offer. - Seneste.
Det seneste offer. Vi ved ikke, om det er det sidste.
Alligevel. Han døde af blodtab efter skader på de ydre genitalier.
Var han i live, da de blev skåret af?
De blev ikke skåret af. Snarere flået af.
Hvordan?
Det tyder på en langsomt stigende kraft snarere end et heftigt ryk.
- Det tog tid. - Ja.
- Hvad er det, jeg kan have overset? - Højre side af undermunden.
- Nej, for helvede ... - Undskyld.
- Der kan man bare se. - Hold nu kæft ...
Hvad med de andre ofre?
Der er ikke noget her.
Det bekræfter vores mistanke om, at han blev dræbt af en copycat.
- Hvad med Helle Anker? - Hende har vi udleveret.
Hun skal begraves i dag.
Saga Norén, Malmøs politi. Vi skal åbne kisten og undersøge liget.
- Vi skal undersøge liget. - Det må I ikke.
- Det kan I ikke forhindre os i. - I rører hende ikke.
- Jeg ved godt, det er svært. - Så lad dog være!
Vi bliver nødt til at gøre det. Det tager kun et øjeblik.
Medmindre vi er nødt til at tage hende med.
- Men det er højst usandsynligt. - Det ved vi ikke endnu.
I må ikke gøre det.
Lukker I lige dørene her?
Godt. Jeg venter herude.
Hun har også et. Kom og se.
Tak.
Sådan. Nu kan de fortsætte med begravelsen.
Medmindre der er mere, du har overset.
- Jeg har ikke overset andet. - Du overså mærket i munden.
- Hvor længe har du kendt mig? - Siden 22. februar 2001.
- Stoler du på mig? - Ja. Du er meget professionel.
- Godt så. - Men du overså mærket i munden.
- Vi tager hende med. - Det må I ikke.
Jo, ellers ville vi ikke gøre det.
Jeg dør, hvis jeg skal igennem det her igen. Har du aldrig mistet nogen?
Jo, men det involverede ikke politiet.
Vi tager os af transporten.
Så der var et mærke? Hvorfor et brændemærke?
Tidligere blev det brugt for at vise ejerskab eller som straf.
- Ejerskab ville være synligt. - Så det er formentlig en straf.
Efterlod din far sig nogen ønsker? Skriftligt eller mundtligt?
Nej. Først troede han, han ville leve for evigt, og da han blev syg ...
Så føltes det mærkeligt at bringe det på bane.
Hvad tror du, han ville? Ville han i jorden eller kremeres?
Hvordan kan du holde al den død ud hver eneste dag?
Man vænner sig til det.
Lov mig, at du ikke griner.
Jeg er ikke lige så god til at formulere mig som dig -
- men det får mig til at værdsætte livet.
Man er aldrig mere levende, end når alt omkring en er dødt.
- Det lød dumt. - Nej.
Slet ikke. Det lød som noget, jeg kunne have skrevet.
- Du må gerne bruge det, hvis du vil. - Tak.
Også mig.
- Hvad, her? - Hvis du vil.
Nej, du ... Nej.
- Jeg beklager. - Du bestemmer. I aften måske?
- Jeg har teaterbilletter. - Jeg har andre planer.
Det er klart.
Så hvad sagde vi? I jorden eller kremeres?
Jeg er hjemme.
Hej.
Du tog jo pengene. Mine penge.
Efter alt det lort, vi var igennem, så spiller du igen.
Ja. Men jeg vandt.
24.600. Der et til huset og til udbetalingen.
Er du ikke glad?
- Du fatter ikke en skid. - Nej, det gør jeg åbenbart ikke.
Så er det jo godt, at du er her. Så smuk og dejlig -
- og smart og klog og fantastisk -
- og at du elsker lille dumme mig.
- Du er helt håbløs. - Det ved jeg da godt.
Saga.
- I tog liget fra begravelsen. - De havde fået det for tidligt.
Det er muligt, men den slags handlinger kræver meget empati.
Du burde have informeret mig. Så havde jeg sendt en anden.
Resultatet var blevet det samme.
Men fremgangsmåden havde været anderledes.
Du skal gøre det, du er god til.
Den slags samspil med andre mennesker er ikke din stærke side.
Jeg deltager i alt i en efterforskning.
Det gjorde du med Hans, men ikke nu.
Jeg vil have mere information, og så lægger vi en handlingsplan sammen.
- Okay? - Ja.
Zoom ind og se, om der er flere i bilen.
- Jeg kan godt komme lidt tættere på. - Du, hvad ville Linn?
Begrænse mine beføjelser.
Hvem er det?
- Det er Julia, min datter. - Hvad laver hun her?
Mia har nattevagt, og barnepigen kunne ikke.
John har fundet billederne fra broen. Det er ungdomscenterets varevogn.
- Bør hun se det her? Hun er ekstern. - Hun er syv år gammel.
- Vi ved ikke, hvem hun taler med. - Ingen, jeg lover.
Det her er det bedste, jeg har af chaufføren.
Hold da op. Uanset hvem det er, vil han i hvert fald ikke genkendes.
Hvorfor skulle Mehmet skjule sin identitet for at besøge sin kæreste?
Præcis.
- Hej, Mehmet. Hvordan går det? - Hvad er der nu?
Vi har et spørgsmål.
Den aften, du var i Sverige, hvordan var du klædt på?
Hvordan jeg var klædt?
- Ja, hvad havde du på? - Det kan jeg ikke huske.
- Prøv. Koncentrer dig. - Havde du taget din kasket af?
- Ja, måske. - Du havde måske slet ikke kasket på.
- Jeg kan ikke huske det. - Du kan ikke huske det. Okay.
- Så må du lige komme med os. - Hvad? Nu?
Bare lige nogle timer i et lille rum. Så kan du nok huske det. Kom.
Okay. Men, jeg skal hente min rygsæk.
- Så følger vi med. - Det gør vi nemlig.
- Jeg skal lige på toilettet. - Giv mig din telefon.
Hvor er toilettet henne?
Ja.
Ja ...
Hvad skal jeg sige?
Mehmet? Kom nu.
- Hvad? Hvad er der? Kom nu. - Jeg kan huske, hvad jeg havde på.
Jeg havde grå træningsbukser på, en hvid T-shirt, blå hættetrøje -
- en kasket og solbriller.
- Det kom du lige i tanke om nu? - Jeg blev stresset, da I spurgte.
Det er usædvanligt pludselig at kunne huske noget så tydeligt.
Hun siger, at hun ikke tror på dig. Væk med hånden
Du har fået at vide, hvad du skulle sige.
Nå?
Sådan. Og opkaldslisten er selvfølgelig også slettet.
Den kan vi genskabe.
Det kan vi nemlig. Vi er ved at undersøge fire drab.
Også har vi en politichef i koma. Er der noget, du vil hænges op på?
- Hvad mener du? - Det kan ikke rigtig fortolkes.
Det er hendes måde at sige, at du er en idiot.
- Nej, det er det ikke. - Lad være med at være en idiot.
Fortæl mig så, hvem du har snakket med.
Hvem er det, der har fortalt dig, hvis du skulle sige?
Kom så.
Lukas. Det var Lukas.
Det er Henrik Sabroe fra Københavns politi.
Lukas Stenstrup skal ikke forlade sygehuset under nogen omstændigheder.
Nej, han er her ikke.
- Hvor er Viola? - Hos mor. Hun ved ikke noget.
- Skal jeg begynde? - Nej. Undskyld.
Jeg ved bare ikke, hvad jeg skal sige. Du så billederne.
- Var det første gang? - Nej.
For helvede, Anna. Med Benjamin?
Én ting er os, men hvordan kunne du gøre det mod Eva?
- Hvad tænkte du på? - Det føltes ikke virkeligt.
Der var ingen krav. Det var let. En flugt.
Men nu er det forbi.
Nu står jeg her med os og Eva og mor og pressen.
Og det er virkeligheden.
Anna ...
Det var en fejl.
Jeg vil bakke dig op offentligt. Jeg vil støtte dig.
Offentligt? Har du talt med mor?
Ja. Vi er enige om at lægge det her bag os så hurtigt som muligt.
Så firmaet, Viola og vi tager så lidt skade som muligt.
Firmaet, Viola og vi? I den rækkefølge?
Jeg tror, jeg er mere forstående, end de fleste mænd ville være.
Det er mig igen. Ring til mig. Vil du ikke nok?
Benjamin?
- Hvorfor tager du ikke din telefon? - Fordi jeg ikke vil tale med dig.
- Hvordan har du det? - Godt.
Det gør ikke mig noget, at det er kommet frem. Jeg tænker på Anna.
Alt det her er hendes skyld.
Hvad? Der er ikke noget, der er hendes skyld.
Vi elsker hinanden.
Jeg ved godt, hvad du tror, men hun elsker også mig.
Vi skal være sammen.
Hvad siger hun til alt det her? Har hun ikke ringet?
- Hun udnytter dig bare. - Nej. Hun elsker mig.
Forstår du, hvorfor jeg ikke vil tale med dig?
Vi ejer et hus. Det er vores.
- Kom. - Hus og hus. Der er meget arbejde.
Vi gør så meget, vi synes er sjovt. Resten får vi andre til.
Ej ...
- Kom nu. Er du ikke glad? - Jo, og du er glad. Det er bare ...
Det er længt væk fra det hele.
Du har brug for at være væk. København er ikke god for dig.
Nu starter vi forfra. Kun dig og mig, ikke?
Kom. Du skal se terrassen og gyngerne. Tror du ikke, det kan blive flot?
Prøv at se hele den her have.
- Så kan vi lave en swimmingpool der. - Swimmingpool?
- Må jeg ikke tage et billede af dig? - Jo.
Fedt.
Jeg synes, vi skal have et 'absolut' med.
- "Den absolut største fejl." - Jeg vil ikke sige det der, mor.
En offentlig undskyldning gør det bare større, end det er.
Vi sælger ikke kun huse. Vi sælger værdier.
Jeg er nødt til at tænke på Benjamin.
Nej, det er du ikke.
Alvorligt talt, Anna. Hvordan kan du gå i seng med en 17-årig?
Spiller alderen nogen rolle?
Hvis det havde været en på din egen alder, havde du bare været utro.
Nu er du utro og patetisk.
Jeg holder af ham. Det gør jeg virkelig.
Så fortsætter vi. 'Den absolut største fejl' ...
Han er efterlyst i begge lande, og vi har folk uden for ungdomscenteret -
- hans hjem og andre steder, Lukas kommer.
- Hvorfor lod du Mehmet ringe? - Jeg lod ham ikke ringe.
Det var min fejl. Jeg havde ikke tænkt på, at han kunne have en til.
- Er der ellers noget? - Vi har en rapport fra teknikerne.
Der var dna-spor i varevognen. De tjekker, om det er fra Helle Anker.
Men der var ikke noget blod.
Kan man køre med en krop, der er skåret i, uden at efterlade blod?
Du tror ikke, det var ham.
Bilen var i Sverige. Det er faktisk det eneste, vi har.
Han stak af fra sygehuset og holder sig skjult.
Ved du, hvorfor han ellers skulle gøre det?
Ellers andet?
Der var en del børneporno på Lars-Ove Abrahamssons computer.
Derfor manglede kønsorganerne.
Jeg har sendt det videre. Så må vi se, om vi kan identificere ofrene.
Tjek alle hans tidligere elever.
- Der må være flere tusind. - Bed om hjælp.
Start med anmeldelserne og se, om der er nogen, der går igen i vores noter.
- Var det det? Så ses vi i morgen. - Jeg går også nu. Julia.
- Jeg har en date. - Du skal ikke have hende med, vel?
Jo. Tina ved, at jeg har et barn.
Det betyder ikke, at man vil møde det.
- Her. - Er den til mig?
- Hvad er det? - Det er dig, ham og far.
Det kan man ikke se.
Du skal ikke tage dig af hende.
Den er rigtig flot. Og det er du også.
Du, hvad sker der med dig og Linn?
Hun tvivler på mig og mit arbejde.
Så sig noget. Du skal lade være med at stå og æde det.
Du er den allerbedste, hun har, og hun ved det godt.
Tænk, hvis det ikke er rigtigt. Tænk, hvis Hans dækkede over mine fejl.
Nej. Hans sørgede for, at du kunne fokusere på dit job.
- Skal jeg tale med hende? - Om hvad?
Vi er et team. Hendes opgave er at bygge os op, ikke bryde os ned.
Du er simpelthen for god til at stå der og tvivle på dig selv.
Tak.
Jeg er ikke født med en guldske i munden.
I, som kender mig, ved, at mine forældre har kæmpet.
Vi kom ikke så tit i biografen eller gik ud og spiste.
Men vi gik på museum.
"Man kan ikke se for mange smukke ting," sagde far. Og det var gratis for børn.
Men ikke alt var smukt. Kunsten kunne også være foruroligende -
- krævende og skræmmende. Den fik mig til at tænke over tilværelsen.
Det gav mig en retning. Det er vel det, kunst kan.
Nu har vi pissemange penge.
Jeg og min smukke begavende kone, Åsa. Kom, Åsa.
Vi kan købe den kunst, vi vil have -
- og den kunst, vi ikke kan købe, kan vi rejse jorden rundt for at se.
Men så heldigt er ikke alle stillet.
Derfor har vi doneret penge -
- så museet kan bygge en helt ny fløj.
Men mens vi venter -
- udstiller jeg min private samling, så den kan kommer flere til glæde -
- og måske få dem til at fortsætte ind i den verden, der er kunstens -
- og dermed livets. Tak skal I have.
Mine damer og herrer, Freddie Holst.
- Jeanette, du fortryder ikke, vel? - Overhovedet ikke.
- Gør du? - Nej. Ikke hvis du ikke gør.
Nej, prøv at se.
Hvad er det der? Er det ikke flot?
Marc!
- Er du okay? Har du ondt? - Jeg er okay.
Okay.
Rul ned.
Du bliver lige her.
- Hvad? - Du bliver lige her.
Marc!
Kig på mig. Du var alene i bilen. Gentag: "Jeg var alene i bilen."
- Jeg var alene i bilen. - Godt. Det er god musik.
Jeanette! Hvem er I? Jeanette!
Du bliver her.
Det er ikke muligt, men lige de her ...
Fin tale.
- Hej, Claes. - Freddie.
- Det er længe siden. - Ja.
Jeg havde ikke forventet at se dig her.
Jeg havde ikke forventet at blive inviteret, men nu står vi her.
Må jeg lige tage et billede?
Du har taget lidt på, hvad?
Claes. Så var det altså dig.
Undskyld. Jeg bliver nødt til at tage den.
Jeg lykønskede lige Freddie med det hele. Maven og udstillingen.
Tak.
De er meget smukke.
Men det syntes jeg jo allerede, da jeg ejede en hel af værkerne.
Colbert. Colbert. Bare gør, som vi har aftalt.
- Du ser ud til at have det godt. - Det har jeg også.
Er du Claes Sandberg? Kan du komme med mig?
Ja. Er der sket noget?
Nej.
Hej, Claes.
- Kender du hende? - Ja, det gør jeg.
- Hvad laver du her? - Jeg er din 'plus en'.
- Hvordan vidste du, hvor jeg var? - Jeg så invitationen hjemme hos dig.
Lukker du mig ikke ind?
Vi boller, så kan vi vel også blive set sammen.
Ja ... Det er min 'plus en'.
Annika Melander, hvis du skal skrive det op et sted.
- Skulle du ikke i teatret? - Det her virkede sjovere.
Jeg ved, at min opførsel har skadet både min familie og vores firma.
Som du snart skal være direktør for, siges det.
Hvad så nu?
Min mand har udvist forståelse, og vi vil arbejde på vores forhold -
- som vi begge gerne vil redde.
Og den unge mand?
Ja, hvad skal man sige?
Det var en bevidst beslutning. Jeg giver ikke andre skylden.
Men det var en fejl.
Hvordan har du haft det i dag?
Vi har den har fyr, der hedder Lukas -
- som vi har efterlyst i dag.
Og jeg tror, han var i Sverige, da Helle Anker blev dræbt, fordi han solgte stoffer.
- Hvordan fanden forklarer jeg det? - Køber du af ham?
Jeg har ikke ... Jeg tror ikke, jeg har købt af ham -
- men han har genkendt mig, så jeg ved ikke, hvordan han har set mig.
Jeg ved ikke ... Jeg tror sgu ... Jeg smutter altså lige en tur.
- Bliver det sent? - Hvad?
Det håber jeg, det gør.
Hej. Hvad laver du?
Læser.
- Vil du have selskab? - Nej.
- Vil du have sex? - Det var ikke derfor, jeg kom.
Så kan du komme ind, ellers vil jeg være alene.
- Du vil ikke bare se en film? - En pornofilm?
- Nej, en almindelig. - Nej. Sex eller alene.
- Jamen vi kan godt have sex. - Godt. Kom ind og tag tøjet af.
- Åsa? - Ja?
- Hvad lavede Claes på ferniseringen? - Det ved jeg ikke.
- Var det dig, der havde inviteret ham? - Nej.
Så det var et tilfælde, at din eksmand var der?
Men han er jo berømt.
Han har succes med sine bøger, så arrangøren inviterede ham vel.
Han så ud til at have det godt, synes du ikke?
Åh, for fanden. Vent lige. Jeg snakker lige med ham.
- Hvem var det? - Det var ikke nogen. Forretninger.
- Hjælper du mig med lynlåsen? - Ja.
Tak
Nu er der kun en uges tid tilbage.
Ved du, hvor varmt det her er?
Nu vil jeg have et glas champagne. Vil du også have et?
Jeanette er flyttet ind. Hun bor i gæstehuset.
Jeg bliver nødt til at have styr på hende og barnet.
Jeg skulle jo ikke se hende.
Der må ikke ske barnet noget, og hun tænker sig ikke om.
Overrasker det dig? Du valgte hende. Du må tage dig af det et andet sted.
- Hun kan ikke være her. - Det er for barnets skyld.
Hun kan ikke bo her. Det er ikke til diskussion.
- Der findes udmærkede hoteller. - Netop.
Som du kan bo på.
Jeanette bliver her, til barnet er født, og det er ikke til diskussion.
Hvorfor skal jeg være her? Det er fandeme ikke i orden!
Jeg blev nødt til det for barnets skyld. Du må være mere forsigtig.
Hvad laver du?
Ikke smugle tasker. Ikke køre rally på skovvejene.
Det er min søn, du har i maven.
Lægen siger, at alt ser godt ud. Du har bare brug for ro og hvile.
Hvis du har brug for noget, skal du bare sige til.
Men du bliver her.
Hvad med Marc? Jeg har brug for at ringe til ham.
Jeg har talt med ham, så det kan vente lidt.
- Nej, det kan det ikke. - Det bliver det nødt til.
Du kan ikke få en mobil lige nu.
- Sparker han? - Nej, han bevæger sig bare lidt.
Anna. Anna?
- Hun vil ikke tale med mig. - Jeg er nødt til at tale med hende.
Hun har set, at du har ringet hele dagen.
Hvis hun havde villet tale med dig, havde hun nok taget telefonen.
Tror du virkelig, hun ville forlade Viola og alt andet for din skyld?
Hvad? Nu skal du høre.
Hun morede sig lidt, blev opdaget, og nu er det forbi.
Du har set interviewet, ikke? Det var der ikke nogen, der tvang hende til.
Det var et bevidst valg. Jeg giver ikke andre skylden.
Men det var en fejl.
Det var den absolut største fejl, jeg nogensinde har begået.
... fejl.
Det var den absolut største fejl, jeg nogensinde har begået.
Det var en fejl.
Det var den absolut største fejl, jeg nogensinde har begået.
Du fik sms.
Du fik en sms.
[KOM HJEM]
Hej, Henrik. Jeg tror, det er på tide med den tjeneste der.
Er vi alene? Hvad med konen? Hvor er ungerne?
De er ikke hjemme.
Du ved godt, jeg ikke har en skid med de mord at gøre, ikke?
Du ved godt, hvad jeg skulle i Sverige. Du er kunde, mand.
- Hvem var det, der skød dig? - Jeg har ekspanderet for kraftigt.
Jeg bliver nødt til at rejse et stykke tid.
Jeg skal ikke stoppe dig.
Jeg kan tage en færge fra Trelleborg. Jeg har venner i Tyskland.
Jeg stopper dig ikke.
Jeg er eftersøgt. Jeg har brug for dig til at vifte med dit id-kort -
- så vi bare kan køre videre. Okay?
- Det kan jeg ikke. - Det kan du fandeme blive nødt til.
Eller skal jeg sende dem til din chef?
- Hvor lang tid har du brugt knark? - Jeg kører dig. Vi er ikke venner.
Lukas!
Vi har gennemsøgt området. Vi skal lige ...
Hej.
- Hvad lavede han her? - Han ville tale med mig.
Om hvad?
Vi troede, at han var indblandet i drabene på Anker og Abrahamsson.
Han sagde, han ikke havde noget med det at gøre. Det handlede om stoffer.
Det var derfor, han fik Mehmet til at lyve.
Indrømmede han det? Og hvad så?
Han ville overgive sig.
Så ville han køre over til jer. Derfor var vi på vej ind i bilen.
Han tilstod nogle narkoforbrydelser og ville over til os.
Han var pishamrende bange. Han følte sig skyldig og frygtede for sit liv.
Hold kæft, mand.
Han har provokeret de forkerte fyre.
- Så du, hvem der skød? - Jeg så bilen meget tydeligt.
Det var en Mercedes C200.
FL 44 559.
- Er du okay? - Jeg bliver okay. Selvfølgelig bliver okay.
Jeg blev skuffet, da du ikke kom til mindehøjtideligheden.
Men ikke så overrasket. Du har altid været en skuffelse.
- Hvad snakkede du med Linn om? - Dig selvfølgelig.
Blandt andet hvordan du drev din lillesøster til selvmord.
- Det gjorde jeg ikke. - Ikke det?
14 er en vanskelig alder. Far og jeg sad i fængsel. Lidt svag psykisk.
Helt overladt til en følelseskold, sindsforvirret storesøster.
Vi du slå mig? Du kan ikke skade mig mere, end du allerede har gjort.
Se på mig. Se på mig.
Stakkels lille pige.
- Hvad ville min mor? - Det må jeg ikke sige.
Lukas Stenstrup er blevet skudt uden for Henriks hus.
- Hvad lavede han der? - Tilstod narkoforbrydelser.
Hvorfor talte du med min mor? Du taler ikke med de andres forældre.
Hun bad om et møde. Skulle jeg have sagt nej?
Hun lyver.
Jeg kan ikke diskutere det, vi talte om. Beklager.
Hun lyver!
Saga Norén, Malmøs politi.
Hvad var det, du ville vise mig?
Brændemærkerne. Jeg rensede dem og undersøgte dem lidt grundigere.
Det ligner et tegn.
Det samme gælder Hans og Lars-Ove Abrahamsson -
- men det er forskellige tegn.
Det er det babylonske talsystem.
Det er Linn.
Jeg har brug for hjælp med en gammel sag af en, jeg kan stole på.
- Det er godt, du vil hjælpe mig. - Selvfølgelig.
Hej.
- Hvor har du været? - På retsmedicinsk.
Har du hørt om Lukas?
Han blev skudt lige for øjnene af mig, du. Døde i mine arme.
Var det ham, der sms'ede dig i morges?
Nej. I morges? Det var ikke ham. Eller i nat mener du?
Nå.
Taget i sommerhuset. Jeg henter Viola.
Benjamin. Læg en besked eller send en sms.
Hej. Det er mig. Undskyld, at jeg ikke tog telefonen i går.
Det var det skide interview. Det er ked af. Jeg var nødt til det.
Men ... Jeg har tænkt over, hvor jeg er lykkelig.
Det er hos dig. Jeg er ligeglad med, hvad folk siger.
Jeg må gøre det, der føles rigtigt, og det er at være sammen med dig.
Jeg elsker dig.